ВТОРГНЕННЯ
Існує причина, з якої ти намагаєшся мене вбити?
Так, я повинен забрати тебе звідси о 20:00.
Енні влаштовує для тебе вечірку-сюрприз.
Будь ласка, можеш виглядати здивованим, коли зайдеш?
Так, так, зрозумів. Зрозумів тебе, друже.
- Вважаєш, він здивується? - Я так хвилююсь. Це буде чудово.
- Не забувай, здивованим. - Так, так.
О, дивись, дивись!
- Ого! Казково виглядаєш! - Сюрприз!
О, чорт!
Це все Енні.
- Піймався! - Як справи?
Радий тебе бачити. Йди сюди.
- Йди сюди. - Що? Що?
Я так пишаюся тобою.
Я не знаю, як це ти організувала,
бо я уклав угоду лише годину тому.
Так, тут така справа. Я планувала це кілька тижнів.
Тому що знала, що ти укладеш угоду.
Ти... Ти дійсно особлива. Ти це знаєш?
- Дякую тобі. - Дякую.
Вибач, він мені потрібен на хвилинку.
Агов! Усі наповніть свої келихи, бо я хочу промовити тост.
За мого найкращого друга,
який щойно почав заробляти найбільше грошей для компанії.
За Скотта Ховарда!
- Тобі це потрібно. - Дякую.
Вдячний тобі. Дуже дякую, друзі, що прийшли.
Це не тільки моя особиста перемога. Це спільна перемога усіх нас разом.
А дружині хочу сказати:
я кохаю тебе, кохаю тебе, кохаю тебе.
- Дякую. - Я теж кохаю тебе.
Так, брат!
Пам'ятаєш нашу розмову щодо придбання будинку у Напі?
Так.
Ти впевнена, що хочеш цього?
Впевнена.
Я хочу цей будинок.
Я хочу сім'ю.
Хочу, щоб наші діти гралися на свіжому повітрі.
Звучить приємно.
Втекти від усього цього галасу.
Так.
Будинок порівняно недавно виставлений на продаж.
Але не варто покладати зайвих сподівань на цей варіант.
Знаю, знаю.
Я лише хвилююсь, що ми нарешті його побачимо!
ВІТАЄМО У ДОЛИНІ НАПА!
Ось тут. Будинок 6741 на Арбоу Роад.
Сподіваюсь, в кінці цієї дороги є будинок.
Нічого собі, як тут красиво.
Ось і приїхали.
Схоже, нікого немає вдома.
Ні, я чую когось позаду будинку.
Ходімо.
Щось мені підказує, що піцу сюди не доставлятимуть.
- Як тут гарно. - Дивись під ноги.
О, любий, подивись.
Не знаю.
Це може бути саме те, що треба.
Неймовірно.
- Йдемо звідси. - Він наближається.
- Чекайте, чекайте. - Треба йти.
Вибачте, вибачте.
Я не хотів вас налякати. Нам платять гроші за оленів.
Вони знищують усі сади довкола. І з неймовірною швидкістю.
Але в цьому є і позитивна сторона.
Вам подобається оленина?
Не знаю.
- Не знаєте? - Не знаю.
Мене звати Чарлі Пек.
Вітаю у «Дигіталісі».
Скотт Ховард.
Це моя дружина, Енні.
- Привіт. Радий зустрічі. - Привіт.
Гадаю, ви хотіли подивитись будинок, так?
- Так. Так. - Давайте піднімемося.
Вибачте. Вибачте за це.
Незабаром ми будемо сміятись з цього. Ходімо.
- Так. - Ви полюбите мій будинок.
Можливо, він потребує оновлення, але вважаю, ви погодитесь,
що сам проект – просто чудовий.
У вас є діти?
Ще ні.
Ми з дружиною у цьому домі виростили двох.
Її звали Елен.
Її вже нема.
Померла від раку два роки тому.
Прикро це чути.
Ким ви працюєте, Скотт?
Я креативний директор в «Саундерс енд Раддік»
у Сан-Франциско.
Це брендингова та рекламна агенція.
Енні, а ви працюєте?
Я здебільшого пишу статті для жіночих журналів.
На тему несправедливості, забезпечення рівних прав,
самоповаги і таке інше.
Чудовий краєвид.
Мій прапрадід побудував цей будинок у 1905 році.
- Я все життя прожив у ньому. - Чому ви називаєте його «Дигіталіс»?
Раніше уся долина була вкрита цими квітами.
Тепер вони стали рідкісними.
Дигіталіс отруйна рослина, так?
Дуже.
Давайте, я проведу для вас екскурсію.
Будинок побудований у ті часи, коли намагалися зберігати природу лісів.
Відлюдне місце, так?
- За нами будувати не можна. - Мені подобається цей мармур.
Ви готуєте, Енні?
Вона до біса гарний кухар.
І видатний кондитер. А дружина ще краща.
Моя бабуся навчила мене куховарити.
- Невже? - Так.
- Дуже красивий камінчик. - Дякую.
- Смарагд? - Так.
- За знаком зодіаку? - Так.
Ні.
- Так. - Я теж цей знак.
- Не може бути. Дійсно? - Так.
Проте не будемо уточнювати скільки років між нами, добре?
З глузду з'їхати.
- Так. - Думаю, це гарний знак.
Це гарний знак.
Отже, ось звідки я командую, Скотт.
Тут я часто дивлюсь спорт та читаю.
Як раз йде американський футбол. Є улюблена команда?
Так, так. «Рейдерс».
- А я за «Ремс». - Не пощастило.
- Дивитесь спорт по цьому? - Так.
- А у вас великий з плоским екраном? - Так, щось на те схоже.
У нас тут переважно кабельне, але ви можете зробити супутникове.
Добре.
У нього є ще зброя.
- Гарна сім'я. - О, дякую.
Після продажу будинку,
напевно, переїду до дочки Кеседі,
щоб жити з ними у Флориді.
Ваша дружина була справжньою красунею.
Так.
У цьому домі завжди було багато любові.
Все не так погано.
- Бажаєте подивитись другий поверх? - Так.
- Ходімо.
Ходімо.
Любий?
Іду, іду. Просто дивлюсь на це...
старе лайно.
Стільки жовтого.
Ця кімната не ремонтувалась 20 років.
Тому я вирішив, що хай краще нові власники зроблять її за своїм смаком.
Але тераса чудова.
Так.
Агов.
- Ти налякав мене. - Все добре?
Вночі з тераси линає запах квітучого жасмину.
О, це просто рай.
Ось ваша шафа для білизни.
- Гарно. - Достатньо місця для усього.
А це чудова кімната для дітей.
Спочатку це і була дитяча кімната.
А коли діти виросли та залишили дім,
ми переробили її на кімнату для шиття.
Повернусь через кілька хвилин.
Мені подобається.
- Зберігай спокій. - Я спокійна.
- Я цілком спокійна. - Добре.
Зроби вдих. Отак. Все добре.
Тут ми святкували дні народження, випускні, весілля. Звичайні вечірки.
День незалежності.
Це особливе місце, чи не так?
Ви це зрозуміли, правда, Енні?
Піду подивлюсь ставок.
Що ж, Чарлі...
Скільки? Скільки ви просите?
Якщо ви бажаєте знати скільки,
то моя ціна – 3,5 мільйона.
Якщо ви не можете цього собі дозволити, нема про що розмовляти.
Енні.
Ми їдемо.
- Дякую, що показали нам будинок. - Нема за що.
Що ти думаєш?
Ну...
Можливо, ні.
Послухайте.
Ви повинні зрозуміти: є люди, які марять покупкою цього будинку,
але я дуже примхливий. Мені сподобались лише ви двоє.
Я додам меблі та всю техніку,
мої гобелени. А ще я дам знижку на $200 тисяч.
І ви зможете отримати все за 3,3 млн.
Нам треба подивитись ще декілька місць,
але ми дамо вам знати.
Я хочу, щоб цей будинок став вашим.
І знаю, що вона теж хоче цей будинок.
Не забувайте,
якщо мама нещаслива, то ніхто нещасливий.
- Дякую за пораду. - Гаразд.
І обережно з оленями.
Добре.
Я казав, що ви будете сміятись на зворотному шляху.
- Ви... Так. - Ну і справи.
- Ти просто підняв скло? - Так.
Підняв скло, щоб не чути вбивцю Бембі.
Так що ти думаєш щодо будинку? Чарівний, правда?
Так, якщо все старе вважати чарівним.
Та годі тобі.
«Дигіталіс».
- Ти дійсно хочеш цей будинок? - Хочу.
Але ти теж повинен хотіти.
Це старий будинок.
Роботи буде багато. Знаєш, я не дуже у цьому вправний.
Так, але я не проти багато попрацювати,
і ми можемо запросити когось допомогти.
Чесно кажучи, в мене вже є тисячі ідей.
Я бачив це в твоїх очах з самого початку.
Це наше майбутнє.
У нас буде будинок.
У нас будуть діти.
У нас буде все.
Що я можу на це відповісти?
Добре.
Завтра я переговорю з Марвіном та партнерами.
Побачимо, чи зможу я з цим впоратись.
Так!
Вважаєш, ми зможемо переїхати на наступному тижні?
«БЕЙСАЙД» ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ
Це у кухню, а ці – у ванну кімнату.
Так? Зрозуміло? Дякую.
Добре, це нагору у головну спальню.
А оцю невеличку річ ми поставимо в іншій спальні.
Це все твоє.
Тепер це все наше.
Дякую.
Передаю з рук у руки.
Ось ключі
до усіх дверей та замків. Я їх усі позначив різними кольорами.
Дякую.
- Тепер «Дигіталіс» ваш. - Ми подбаємо про нього.
- Ловлю вас на слові. - Обіцяю.
Кладу руку на серце.
Елен так часто казала:
«Поклавши руку на серце».
Чарлі, у вас є наші адреси електронної пошти.
Не зникайте! Нам би хотілось знати, як ви. Так, Скотт?
Так, я перетелефоную. Хай щастить.
Я розповів вам про оприскувачі?
- Так, так. - Так, розповів, розповів.
Усього найкращого!
Гарно...
- Гарного життя у Флориді, чоловіче. - Так.
- Мені його шкода. - Що?
Не шкодуй за Чарлі.
Краще порадій за нас.
Добре.
Зроби мені яєчню, жінка! Зготуй мені декілька яєць.
Так!
- Ми це зробили. - Ми це зробили.
Ти щаслива?
- Щаслива. - Добре.
Тепер подорож
може починатись.
Попрощайся з Чарлі.
Енні?
Цей будинок тобі личить.
Ти така красуня.
За нас.
І за наш новий будинок.
Я кохаю тебе.
І там був власник. Він стояв там та витріщився на нас.
Тобто, він пішов на нас з рушницею.
- Бах! - О, нічого собі.
- Він застрелив оленя прямо за нами. - Так.
Цей мужик божевільний?
Хлопче, він селянин.
- А потім він каже: «Любите оленину?» - Не настільки свіжу.
Я не хочу бачити, як їх вбивають. Так краще за все.
Хто тут?
Обережно щодо оленів у цій глушині.
- О, так. Краще їм бути обережними. - Гаразд.
Що за чортівня?
Що сталося?
Моє сидіння у машині пропалене цигаркою.
Хлопче, тобі варто кинути палити. Сам винен.
Я? Це мій храм, Скотт. Я ніколи не палю в машині.
Добре.
Чорт забирай!
Чудова робота, Майк.
Рейчел, будь ласка, закрий свій чарівний ротик.
Я цього не робила.
Хіба я сказав, що зробила?
Але виглядало це саме так. Наче це я.
Дай їм рік. Вони будуть жити поруч.
Сподіваюсь, що ні.
Це так підозріло.
Дуже дякую.
Піду займу місце для нас.
- Гаразд. - Добре.
А щоб ви хотіли?
Бажаєте шоколадне чи ванільне?
Вихор.
- Вихор? - Вихор.
- Вихор! - Ванільне разом з шоколадним.
А, тобто суміш.
Схоже на вас?
- Так, схоже на мене. - Гаразд.
- Добре. - Так, я дам вам скуштувати.
Я скуштую.
Гаразд, тобто... Тепер розмова вже стала злочином?
Проблема не в розмові, а в тому, як саме ти розмовляв.
В чому?
В тому, як саме ти розмовляв.
Вона лише спитала, який смак я хочу.
Здавалось, що ти був готовий і її спробувати на смак.
Ми можемо спокійно завершити день?
Наприклад, трохи пообнімаємося на канапі?
Мабуть, що ні.
Енні, я залишив його увімкненим. Ти вимкнула?
По суті, коли життя вказує вам на необхідність підзарядки,
ви тягнетесь за «Рікавер 180».
Розумієте?
Він продає сам себе, а ми лише прикрашаємо готову будівлю
рекламою, що вже міститься на пляшці.
Вдвічі більше електролітів і вдвічі менше калорій.
- Скотт запропонував власне рішення. - Я повинен відповісти.
У нього з'явилась дійсно цікава ідея щодо кампанії з подвійною метою.
Це називається удар у повітрі...
Привіт, люба, що сталось?
Ти не повіриш.
Чарлі надворі підстригає газон.
Чекай, чекай. Що?
Чарлі надворі підстригає наш газон.
Прямо у цю мить.
- Чому? - Я не знаю.
Я тобі перетелефоную, любий.
Добре.
Чарлі!
- Привіт, привіт. - Привіт.
- Добрий ранок. - Що ви робите?
- Що? - Що ви робите?
Ну, я помітив, що трава вже занадто висока, тому...
Вам необхідно за цим слідкувати.
Тому я просто... Я просто вирішив це зробити.
Ви самі вивели газонокосарку з гаража?
Я там її тримаю.
А як щодо Флориди? Я вважала, що ви вже поїхали.
Ну, знаєте...
Переїхати виявилось складніше, ніж я уявляв.
В мене залишилось багато недороблених справ. Я скоро поїду.
Так. Так, це важко... Важко сказати прощавай.
Закладаюсь, що так.
Де ви зупинились?
У «Роял».
Це маленький готель у центрі селища.
Точно, точно.
Знаєте, Чарлі, я ціную ваші зусилля,
але вам не потрібно цього робити. Це вже наша справа.
Ось причина, з якої я приїхав. Це список місцевих телефонів.
Номери сантехніка, електрика, пожежників.
- Подумав, що вам знадобиться. - Вам відомо, що для цього є Гугл?
Так, але ці люди знають будинок,
і не обдеруть вас до нитки.
Такого в Інтернеті не знайдете.
- Такого не купиш. - Ні, не купиш.
Ну, він зробив непогану роботу.
Він також сказав, що, мабуть, у цьому році цей газон вже стригти не потрібно.
І ще він залишив насіння трави та сіялку
біля дверей сараю, щоб тобі було легко знайти їх у квітні.
Також тобі знадобиться коров'ячий гній,
але треба буде купити свіжий.
Так, так. Коли навесні буду проводити посівну. Так.
Це все?
Таке враження, що ти щось приховуєш. Тому кажи вже.
Я запросила його на День подяки.
- Що? - Це в мене якось вихопилось,
але бачив би ти, як сильно він зрадів.
Киця, ми його не знаємо.
Розумію, але він самотній, у нього тут немає родини,
і все одно він збирається поїхати...
Ось так.
Ще щось?
Він принесе пиріжки.
- Він принесе пиріжки. - Невже? Ну, добре.
- Очевидно. - О, це все змінює на краще.
Добре, майстер вже тут.
Зробимо це.
- Тримай міцно. - Добре, ось так.
- Добре. - Так.
- Бум! Як це виглядає? - Так!
- Непогано? - Ідеально.
Ми це зробили.
Ну...
Припини.
Добре.
Привіт, прийшов вбивця Бембі.
Привіт, Скотт.
- Як справи? - Щасливого Дня подяки.
- Вам також. - Дякую за запрошення.
Це була її ідея. Заходьте.
- Привіт, Чарлі. - Добридень.
Як ви?
Нічого собі, будинок виглядає таким живим.
- Дякую. - Так.
Ось, як обіцяв.
- Чудово. - З яблуками та гарбузом.
Я люблю гарбуз.
- Так смачно пахне. - Вже холоне.
- Гаразд. - Я повинна закінчити.
Добре, добре.
Ви дійсно вмієте перетворювати будинок у дім.
- Дякую, Чарлі. - Ходімо.
Я покажу вам, що ми вже зробили.
Залишилось ще кілька кімнат,
- ...які треба пофарбувати і таке інше. - Так.
Проте ми майже закінчили.
- Робота ще триває. - Боже мій...
- Так. - Неймовірно.
Не можу відірватися.
- Роздивляйтесь тут. - Добре.
Енні сказала, що ви відклали подорож до Флориди.
Тобто, ви ще залишитесь тут поблизу деякий час, так?
Так, моя дочка, Кеседі,
хоче облаштувати там для мене окрему кімнату.
І звісно ж, вона має бути ідеальною.
Бо це ж моя Кеседі. Маленька татова дочка.
Тому...
Ось, тримайте.
- Що сталось з гобеленами? - З чим?
З гобеленами, які я залишив у будинку.
Це був мій подарунок вам.
А! Так, так, так...
Нам здалося, що це не наш стиль.
А ця картина робить Енні дійсно щасливою.
Ми придбали її, коли тільки одружилися.
Енні подобається бачити її кожен ранок, коли ми прокидаємось.
Не можу її звинуватити за це.
Вона дивовижна, правда?
Так, вона, як кажуть «на любителя».
Ми розмірковували над тим, щоб змінити підлогу.
Можливо, зробимо темну деревину в усіх кімнатах, але...
Я ще не вирішив остаточно, тому...
Ми щось вигадаємо.
Ось так.
Цей будинок повинен стати по-справжньому нашим.
Тому ми сюди і переїхали.
Ну, щасливого Дня подяки. За що вип'ємо?
За страви, що приготувала Енні.
- За Енні. - За ваш новий будинок.
- За всю цю важку роботу. - Щасливого Дня подяки!
Я така рада за вас, друзі. Це чудово.
Перш за все, хочемо подякувати всім вам, що завітали сюди до нас,
на наш перший День подяки у новому домі.
Коли ви завершите ремонт, тут буде прекрасно.
О, дійсно? Дійсно?
- Приберіть цю стіну, так? - Повністю.
Площа використовується нераціонально.
Ця столова вже маленька по сучасним стандартам,
але якщо почати її розширювати, і все руйнувати,
то ви порушите... Ви порушите цілісність конструкції.
- У будинків є цілісність? - Звичайно є, Майк.
- Правда? - Так.
У деяких людей нема, проте...
Як мінімум, цілісність є у тих будинках, в яких варто жити. Це точно.
Я працював інженером-проектувальником.
Не знаю, чи Скотт розповів вам про це. Зараз на пенсії.
Я будував дороги та мости,
і вважаю, що у кожний свій проект,
я вклав власну душу.
І я вірю, що у кожній моїй роботі є власна душа.
Дурня!
- Майк, припини. - Вважаю, він має рацію.
Але хіба не так влаштований увесь світ?
Старе поступається місцем новому.
Тоді давайте перебудуємо Тадж-Махал?
Це не Тадж-Махал, Чарлі.
- Ви трошки божевільний. - Я знаю.
- Є якісь проблеми з цим? - Дайте мені хвилинку.
Гей, Чарлі, підлий мені трошки. Хочу вийти покурити.
Авжеж.
Наливай все. Швидше, ковбою.
Дякую, Чарлі.
Чарлі, ні! Ні!
Чому ти це зробив?
- Нарешті. - Молодець!
Давайте допоможемо Скотту.
- Ось так! - Чудово.
Кому налити білого?
Захотів свіжого повітря.
Чудове частування, правда?
- Енні прекрасно готує. - Так.
- Бажаєш закурити, Чарлі? - Ні, дякую.
Кинув 30 років тому.
Ну і правильно.
Напевно, важко відмовитись від усього цього.
Так, було важко.
Можеш мені вірити.
А ти?
Що?
Дійсно попрощався?
Скотт казав, ти приходив підстригати траву на газоні.
Треба було це зробити.
Трава була занадто високою.
Так ти і далі доглядаєш за будинком?
Так, проїжджаю повз час від часу.
А ще я полюю.
Прямо тут у цьому лісі.
Ти колись полював вночі, Чарлі?
Майк,
полювання у темну частину доби незаконне.
А! Добре!
- Я не знав. - Так.
Ой, що я роблю?
Не хотів псувати ваш гарний газон.
Я викину це у сміття.
Побачимось всередині, Чарлі.
Гарна жилетка.
Чудово.
Можливо, це була найсмачніша страва у цьому будинку.
Це добре, тому що я поклала вам залишки із собою.
Цього не залишиться ще до опівночі.
- Ви справжня господиня будинку. - Дякую.
Смачного!
Гарного відпочинку.
Приємної пенсії у Флориді.
«Насолоджуйтесь своєю пенсією».
Привіт. Майк напився.
- В мене є теорія. - Скажи їм, що ти сказав мені.
- Добре. Я розкажу вам. - Вперед.
- Енні. - Що? Що?
Впевнений, сидіння у моїй машині пропалив цигаркою цей старигань.
Що? Чарлі?
Нащо йому це робити?
Тому що, і зараз я за це вибачаюсь,
коли в той день я пішов покурити, то подзюрив на ваші кущі троянд.
- Авжеж, як же інакше. - У нас чотири вбиральні...
Ось у чому справа.
Чарлі вважає, що це його троянди. Вважає, що я спаплюжив його газон.
- Він все ще гадає, що це його будинок. - Звідки він знав, що ти це зробив?
- Він стежив з лісу. - Ну, гаразд.
- Облиш, друже. - Гаразд.
Скотт, б'юся об заклад, якщо ми сходимо у ліс,
то знайдемо докази, що я маю рацію.
Бажаєш побитися об заклад?
- Так. Скільки? - П'ять.
Не роби цього.
- П'ять сотень. По руках. - Згода.
Боже мій.
Тут у нас пенсіонер у лісі. Нам треба владнати цю справу.
Хай щастить!
- Так. - Добре, крутий хлопець.
- Саме так, бейбі. - Це...
- Ми тут, як детективи Скубі-Ду. - Скубі-Ду?
Нащо ти переїхав у таку глушину? Ми так непогано влаштувались у місті.
Енні хотіла сім'ю.
Я люблю її, тому...
Що не так?
Звідси весь будинок як на долоні.
Я казав тобі.
Подивись на це, Скотт.
Ця стежка веде прямо до лісу.
Звідси він застрелив Бембі. Прямо там, чоловіче.
І як ти думаєш, де він? Ходімо.
- Ти впевнений? - Ходімо.
- Думаєш, вони загубились? - Навіть не кажи такого.
Можливо, треба було дати їм хлібні крихти чи щось таке,
щоб вони знайшли дорогу додому.
Що ти думаєш щодо Чарлі?
Думаю що він...
- Доволі сексі як для чоловіка в літах. - Що?
-Рейчел. - Та годі тобі.
- Скажеш, що ти про це не думала? - Ні. Гаразд. Знаєш у чому справа?
Я вважаю, що у ньому є щось від справжнього чоловіка, розумієш?
Щось таке, що було у наших дідусів та батьків.
Не знаю. Мені його шкода. Він таких славний.
Наші бідні міські хлопчики.
Схоже, вони загубились?
- Це схоже на просіку. - Зручно, правда?
Чарлі зупиняє машину, лишає її тут і йде крізь ліс.
Практично миттєво він у тебе.
Дивись, свіжі сліди шин.
Може, це мисливці? У цих лісах є мисливці.
Хто це?
Він їде на нас?
Ні, він задкує. Скотт, він здає назад.
- Так що? Ходімо? - Агов!
Хто це був?
Я не так собі уявляла наше життя тут.
Я теж.
Як на мене, у цьому немає необхідності.
Енні.
Прив'язати до стаціонарного телефона чи до мобільного?
До мобільного. Дякую.
- Лайно! - Гей!
- Цей чоловік. - Рендал!
Припини свердлити мій будинок.
- Стоп, стоп. Продовжуйте. - Якого дідька ти робиш?
Що ти тут робиш?
Я був поблизу на дорозі. Ловив рибу та побачив фургон охоронної служби.
У вас були проблеми?
Я зустрів волоцюгу у лісі.
Це діти.
- Які ще діти? - Старшокласники.
Вони втікають у цей ліс та влаштовують вечірки вночі.
- Ні. - У цьому нема необхідності.
В мене є необхідність захистити свою дружину.
Хочеш захистити дружину, купи пістолет.
Ніякої зброї у моєму домі.
Зрозуміло?
А що поганого у зброї?
Мені відомо, що може наробити зброя,
і я не буду обговорювати вбивство беззахисних оленів у лісі, зрозуміло?
Коли мені було 12 років, мого брата застрелили на вулиці.
Так що мені відомо, що можуть наробити пістолети, Чарлі.
Шкодую про твою втрату.
Насолоджуйся Флоридою.
Ей, Рендал. Обережніше з цим виноградом.
Пішло 50 років, аби він обплівся на будинку.
Добре, м-р Пек.
Це не твій будинок.
Милий, що ти робиш?
Не можу спати.
Постійно чую цей скрип.
Любий, це старий будинок.
Вони завжди скрипять.
Скотт!
Скотт?
Поїхали! Сідайте у фургон!
Щоб вам.
Що він тепер робить?
Я гадав, що він поїхав.
Не знаю.
Чому він у сараї?
- Залишайся у машині. - Скотт.
- Скотт. Я вийшов... - Сховай зброю!
Добре, добре. Я полював біля струмка.
Олень зруйнував ваш квітник.
- Я лише хотів взяти ґрунтосуміш. - Чарлі.
Чарлі...
Ніякої зброї у моєму домі. Я ж попереджав.
Всі мають право полювати біля струмка. Не тільки я.
- Будь-хто може. - Чарлі, я тобі зараз кажу, слухай.
В мене дома зброї не буде. Ніколи.
- Добре, Скотт. - Ніколи.
Я не хотів зіпсувати вам день.
- Все нормально, нічого. - Енні, я...
- Це ялинка? - Різдвяна ялинка, Чарлі.
Ялинки не так швидко осипаються.
Давайте я допоможу. Ось так.
Тримайте. Спробуйте цим.
Ось так.
Ви вже вибрали різдвяні прикраси?
Ні.
Тоді ви маєте це побачити.
Боже мій!
Це все для однієї ялинки?
Ні, більшість гірлянд для прикрашання будинку.
Любий, бачиш скільки тут всього?
- Так, я бачу. - Ось.
Занесемо це всередину, і я поясню що до чого.
- Так, так. - Ні, ні, ні.
Слухай, Чарлі, ми з Енні зробимо це у свій час.
Дякую.
- Я лише хотів допомогти, Скотт. - Так, я ціную твою допомогу,
та наступного разу, як буде бажання заїхати,
спочатку зателефонуй чи напиши.
Не приходь без попередження.
Прошу вибачення.
Впевнений, там, звідки ви родом, ніхто так не робить, правда?
- Не робить. - Зрозумів. Добре.
Я це враховуватиму. Без образ?
Без образ, Чарлі.
Без образ.
Веселого Різдва, Енні.
Дякую.
- Любий, у чому проблема? - З цим чоловіком точно щось не так.
Обов'язково, щоб він почував себе небажаним гостем?
А він дійсно небажаний. Він за нами стежить з лісу.
Ти ж казав, що почув дітей, коли вийшов.
В той раз це було так, але...
Слухай, на чиєму ти боці?
На чиєму я боці?
У чому справжня проблема?
Він веде себе так, наче цей будинок все ще його.
Боже ж мій!
Досить, Скотт. Облиш його.
Він втратив дружину. Він втратив свій будинок.
Це наш будинок, а не його.
- Він тут більше не живе. - Я це розумію.
Кожен день я півтори години їду до міста і повертаюсь вечором.
Я встаю, їду на роботу, повертаюсь додому, іду спати.
Потім все повторюється з початку.
Як я можу відчувати, що це мій дім, якщо він його не залишив?
Ти все ще хочеш цього?
- Чого? - Ти все ще хочеш цього?
Чого хочу?
Цього. Наш власний дім.
Мені просто потрібний час, щоб звикнути.
Бо мені тут дуже подобається.
Я знаю.
Добре.
Вважаю, всі погодяться що показники за четвертий квартал
приголомшливі.
Дякую за прекрасні збори. Ціную вашу роботу.
- Дякую. - Вітаю, Скотте.
Вони всі вважають тебе генієм маркетингу.
Так, це було... Це було частиною плану.
Міс Річардс, вам дещо слід знати про мене.
Я пристрасно ставлюся до своєї роботи.
Ви не будете розчаровані.
Джилліан.
Ми з декількома співробітникам вирішили піти випити.
Хочеш до нас приєднатися?
Вітаю зі святами, Енні.
- Чарлі. - Привіт.
Привіт.
Я приніс вам із Скоттом пляшку вина,
що зроблено з виноградника мого сусіда.
Я хочу залагодити усі незручності, які спричинив.
Дякую. Все добре.
Я намагався до нього зателефонувати.
Але його мобільний повідомив, що голосова пошта переповнена.
- Щодо того випадку... - Так.
Це не твоя провина.
Брата Скотта вбили, для нього це болюча тема.
- Зброя... - Так. Так.
Напевно, для нього це була важка втрата, я розумію.
- Саме так. - Так.
То ти розвішуєш гірлянди?
Так. Так.
- Гарно виглядає. - Дякую.
- Робиш все власноруч? - Так.
Не хочеш допомогти?
- Так. - Чудово.
- Разом завжди краще виходить. - Так.
- Сподіваюсь, ми зможемо... - А де Скотт?
Ні, не вийде.
- Він на роботі. - Справді?
Так, приїде додому пізніше.
Дуже дякую за допомогу.
- Радий допомогти. - Хочеш щось випити?
Може, мені відкрити цю пляшку вина?
Йому варто подихати, поки Скотт не повернувся додому.
- Так, це чудова ідея. - Так вважаєш? Гаразд.
Гаразд.
Ти не схожа на міську дівчину.
Це так помітно?
Я виросла в невеличному містечку штату Індіана, тому в душі я селянка.
- Справді? - Так.
В місті також непогано, коли ти молодий та вільний, але...
Я хочу виростити своїх дітей там, де є чисте повітря.
- То ви плануєте мати дітей. - Так.
- У вас є келихи? - Так, так. Щось замріялась.
Ніхто не розповідає про те, як насправді важко виховувати дітей.
Мої діти подарували мені декілька сивих волосин.
Знаєш, дітей можна назвати найбільшим випробуванням у житті
і, водночас, найбільшим щастям.
Амінь.
Будьмо?
Будьмо.
Йому треба подихати.
ЗАТРИМАЮСЬ НА РОБОТІ, НЕ ГОТУЙ ВЕЧЕРЮ... ЦІЛУЮ, СКОТТ.
Я зараз повернусь.
Добре.
Привіт, я тобі щойно написав.
Так, я бачила, але чому ти не зателефонував?
Я на зустрічі, тут дуже гамірно,
і я не хотів виходити.
Ти у барі?
Так, це лише зустріч з клієнтами.
Так, але ти знаєш, чому я засмучена?
Повідомлення. Так.
Я розумію.
Послухай, все не так, як ти думаєш.
Це частина моєї роботи.
- Добре? Так ми платимо за твій дім. - Мій дім?
Енні, послухай, будь ласка.
- Не будемо знову це починати. - Знаєш що? Не звертай уваги.
Вибач, що потурбувала.
- Все добре? - Так.
Так. Але Скотт трохи запізниться.
Сімейні проблеми?
Схоже на те.
Мені дійсно потрібно їхати додому.
Ні.
Я не можу це зробити.
Я повинен повернутись до Напи.
- Вибач. - Так буде краще.
В такому випадку, добраніч.
Добраніч.
Дякую за люб'язність, Чарлі.
Я дійсно вдячна.
- Тепер офіційно вітаю з Різдвом. - Дякую. Веселого Різдва!
- Побачимось. - Побачимось.
Браво, Енні.
Браво.
Енні!
Дім виглядає казково.
Як тобі це вдалося самій?
Я була не сама.
Зараз здогадаюсь...
Чарлі?
Ми обидва знаємо, що ти би мені не допоміг.
Це через смс-ку?
Знаєш, що смішно?
Я тут сиджу, чекаю, що ти зателефонуєш,
як зазвичай.
- Але цього не сталось. - Сидиш тут із Чарлі.
- Що? - Ти сиділа тут разом з Чарлі.
Ні, не починай. Тільки не починай це.
Замість того, щоб зателефонувати, ти пишеш.
- Ти розхвилювалась через смс? - Уже забув?
Мені вже не можна випити зі своїм клієнтом?
- Не в цьому річ. - А ти можеш сидіти тут...
і пити вино з чоловіком, якого я прохав тебе
не впускати в цей дім.
Ти написав, а не набрав мене. В останній раз, коли ти так робив,
- ...ти був з іншою жінкою. - Я вибачився, добре?
Послухай, ми ходили до психолога.
Після цього ми побрались.
Потім ми купили цей будинок, і тепер ми маємо побудувати сім'ю.
Ти мені довіряєш?
Знаєш що?
Спи в іншій кімнаті. Я не хочу обговорювати це лайно.
Не життя, а мрія.
Добре.
Любий, що ти робиш?
Я почула звуки нагорі. Ти мене страшенно налякав.
Добре, ходи сюди. Підійди.
- Що? - Слухай.
Ти сказала, що чула звуки?
- Так я щось чула. - Знаєш, що це було?
Я думала, що це ти.
Здається, я бачив його у будинку.
- Кого? - Чарлі.
Як він міг потрапити у будинок?
Ти змінив замки.
У нас є система безпеки.
Гаразд.
Я вже марю. Не знаю.
Гаразд.
Може, ти занадто багато випив.
Пробач, що розбудив тебе.
Все нормально.
І пробач мене за те, що було сьогодні.
І ти мене пробач.
Іди до мене.
Я кохаю тебе.
Чудово виглядаєш.
Дякую.
Може ввечері сходимо на справжнє побачення?
Вечеря?
Підемо до того італійського ресторану, про який читали.
Мені подобається ідея.
Чудово.
Можна середнє лате?
- На яке ім'я? - Скотт.
Дякую.
Я не хотів витріщатися. Грейді Крамер.
- Це ви придбали будинок Пека? - Так.
Ми з дружиною живемо десь за два кілометри по дорозі від вас.
О, радий познайомитися.
Ми чули, що Чарлі зробив вам до біса вигідну пропозицію.
- Ну, непогану. - Так.
Чарлі ще той тип.
Не варто зазирати йому під маску.
Що ви маєте на увазі?
Що його дружина померла в тому будинку?
Так, так. Хворіла на рак.
Може в неї і був рак, а може й не було.
Мені лише відомо, що одного гарного дня
м-с Чарлі взяла рушницю м-ра Чарлі...
вставила дуло до рота і вистрілила.
Принаймні, так це пояснив поліції Чарлі.
Грейді.
Середнє латте для Скотта
Ну, не знаю.
Вважаєш, що це кров?
Так.
Любий, коли ти став детективом?
І нащо ти намагаєшся мене налякати?
Боже, вибач мене. Я не хотів тебе налякати.
- Просто... - Гаразд.
...є деталі про смерть Елен, які, щонайменше, незрозумілі.
Тому я пошукав в Інтернеті.
Як виявилось, прокурор майже висунув звинувачення у вбивстві.
- Звинувачення у вбивстві. - Але чому його так і не висунули?
- За недостатністю доказів. - Любий,
це ще не робить його вбивцею.
Але ми нічого не знаємо про цього чоловіка.
І я бачив, як він на тебе дивиться.
- То тепер Чарлі полює на мене? - З першого дня.
- Це нісенітниці. - Боже мій, хіба ти не бачиш?
Яке це має значення? Він поїде у Флориду з дня на день.
Справді? Бо його дата його від'їзду все відкладається.
Чого ти хочеш від мене?
Це дуже просто. Я хочу, щоб ти йому сказала,
що йому тут не раді.
Добре? А якщо ти цього не зробиш,
то я сам зроблю.
- Ти йому це скажеш? - А ти вважаєш, що не варто?
Я вважаю, що варто йти на вечерю.
- Ми запізнимося. - Добре.
Те, що треба. Прямо в яблучко.
Тут вміють задовольняти клієнтів.
Смачна паста, добре вино.
- Милий, ти здатний вести машину? - Так. Я не тільки можу вести машину...
Я подумав, може ми ще хильнемо по скляночці на ніч.
Любий, все вже зачинено.
- Як щодо готелю «Роял»? - Не думаю, що це гарна ідея.
- Ми лише зазирнемо на хвилинку. - Любий.
Побачимо, що робить старий Чарлі, коли не вештається біля нашого дому.
Любий, я не...
- Я не думаю... Ні. - Так.
Ні...
- Годі, любий, ходімо звідси. - Ні, ні, ні.
Скотт.
- Енні. - Привіт.
- Чарлі.
- Що ви робите у місті? - Привіт, мужик.
Ми просто... Просто вечеряли у «Феліні».
Я куплю вам випити. Енні, що тобі взяти?
Нічого. Я за кермом.
Що ж, Скотт, тоді ти обирай.
- Чарку текіли. - Але попереджую,
ми на хвилинку. Скотт має їхати на роботу вранці.
Гаразд.
- За що ми пили? - Як щодо Флориди?
Коли ти їдеш?
- Скотт. - Ні, ні.
Я не хочу бути грубим. Лише... нагадай мені дещо.
Твоя дочка...
Твоя дочка, у якому саме місті вона живе?
Форт-Маєрс.
Можна повторити? На цей раз за мій рахунок.
Гаразд.
Ні, я пас. Випий мою.
Тому що текіла «підкралась» до мене і трохи вдарила у голову.
Схоже на тебе, Чарлі.
Схоже на тебе. Ти теж знаєш, як підкрадатися до мене.
Ти про що?
Ти підшукуєш собі нову дружину?
Добре, підемо, любий. Вже пізно.
Мені потрібна відповідь.
Твоє питання не заслуговує на відповідь, Скотт.
Якщо хочеш поговорити, ми можемо це зробити іншим разом.
- Може, мені заїхати до вас? - Ні.
Боже, ні. Чорт забирай, ні. В цьому і проблема, мужик.
Час твоїх відвідувань вичерпано.
Гаразд. Тоді в якесь не настільки людне місце.
Тримайся подалі від моєї дружини, зрозумів?
Вона занадто добра, щоб сказати це самій.
Тому я кажу тобі.
Докумекав?
Ти сказав, що хотів. Поїхали.
Обережніше на дорозі.
Скотт.
Прощавай, Чак.
Маю йти.
Ходімо.
Вибач.
Все нормально.
У вашого чоловіка легкий струс мозку.
Треба пересвідчитись, що внутрішні органи не пошкоджені.
Я повинен буду залишитись у лікарні?
Залежить від аналізів.
На жаль, ми повинні вас залишити на ніч.
Єдина проблема у тому, що мені треба завтра на роботу...
Ми діємо по протоколу.
Гаразд.
Левиця переслідує свою здобич,
зебра лише трохи вийшла за межі...
Може повернешся додому і відпочинеш?
Зі мною все буде гаразд.
- Любий, я можу залишитись. - Я знаю, знаю.
Але я не пропаду.
Ти просто хочеш вигнати мене з ліжка, щоб розлягтись.
Це не той випадок.
Я заберу тебе вранці, коли тебе відпустять.
Гаразд, я тобі зателефоную.
Добре.
- Кохаю тебе. - Я теж тебе кохаю.
У зебри немає шансів втекти.
Сильні щелепи точно та швидко
приносять неминучу смерть та темряву.
- Як справи, Скотт? - Слухай мене дуже уважно, добре?
Я не можу цього довести,
але я переконаний, що це Чарлі мене збив.
- Навіщо йому це робити? - Тому, що ти був правий.
Він схибнувся на своєму будинку,
а тепер він схибнувся на Енні.
Ти казав Енні те, що кажеш мені зараз?
Я намагався, але вона мене не слухає.
Зробиш мені послугу?
Знайди Браяна з ІТ-відділу, аби він обережно
з'ясував все, що зможе, про Чарлі Пека і його сім'ю.
Мені потрібно зрозуміти, з ким я маю справу.
Якщо є хоч щось на Чарлі Пека,
ми це дізнаємося.
Агов?
- Чарлі, ти мене до смерті налякав. - О, пробач мене.
Я дуже вибачаюсь.
Я почув про Скотта,
і вирішив заїхати, щоб віддати це тобі.
Подумав, ти зголодніла.
- Як він? - Все добре.
Залишиться в лікарні на ніч.
Коли я почув, що він в лікарні, то я згадав про Елен,
як вона проходила курс лікування проти раку.
Я повертався з лікарні додому, а він був такий темний і порожній.
І мені було так сумно
та самотньо, тому...
Хай там що, я приніс тобі піцу з усіма інгредієнтами.
Можеш просто вилучити ті, що тобі не подобаються.
- Добре? - Гаразд.
Вибач, що налякав.
Нічого.
- На добраніч. - На добраніч.
Добре.
Чарлі.
Ця піца величезна.
Ти ж не змусиш мене з'їсти її самотужки?
- Скласти тобі компанію? - Заходь.
Ми з Браяном з'ясували, що старина Чарлі
- ...має серйозні проблеми з законом. - Що?
Так. Його будівельний бізнес збанкрутував.
Відбувся судовий процес, держава отримала право конфіскації майна.
Його звинуватили в махінаціях.
На нього чекав дуже великий тюремний строк.
Так, він не хотів продавати будинок. Йому довелося.
Він всім винен.
- Що я накоїв? - Мені шкода, друже.
Він не той добропорядний громадянин, яким хоче здаватися.
Не зовсім традиційна святкова страва?
Ні, але я помираю з голоду, тому це ідеально.
Коли будеш повертатися до міста,
заїдь до мене і подивись, як там Енні.
Переконайся, що все добре, і зателефонуй мені.
- Безперечно, безперечно. - Домовились?
Так, я тебе зрозумів.
Бачила хлопців, які носять жовті жилети?
- Так. - Ті, що регулюють дорожній рух?
Я був... Це був я.
-І... Так. - Ні.
Так сталося,
що я виставив знак «Стоп» проти дорожнього руху,
а вона була у першій машині в черзі.
І вона була така...
Якого біса тут робить Чарлі?
А потім вона сказала...
Вона мені сказала: «Мені потрібно бути в іншому місці».
Я підійшов до вікна її машини...
Після 15 хвилин розмови я призначив їй побачення.
Це так мило.
Так, як я вже казав, з тієї миті ми просто...
Чудове вино, правда?
- Гарне. - Хочеш ще келих?
Так, не відмовлюсь.
Отже...
Енні. Не озирайся, будь ласка.
За нами хтось стежить
через вікно кухні.
- Викликати поліцію? - Ні.
Я впевнений, що це ті старшокласники.
- Але з мене вже досить. - Гаразд.
Я піду перевірю.
- Добре. - Добре.
Ей!
Майк?
Чарлі.
- Що ти тут робиш? - Я можу пояснити.
Була б в мене рушниця, я би відстрелив тобі голову.
Я знаю.
Зараз я відчуваю себе повним бовдуром.
Що ти очікував побачити?
- Не знаю. - Майк.
Майк...
Це не передмістя.
Це сільська місцевість.
У людей є зброя. Тобі варто бути обережним.
Я знаю. Я дійсно не місцевий.
Де твоя машина?
- Я зупинився в кінці дороги. - Я тебе проведу.
- Ти мене до смерті налякав. - Так, я знаю. Ти мене також.
Ти тремтиш, як осиковий лист.
Хочеш запалити, заспокоїти нерви?
- Ні, старий. Не хочу. - Не соромся, пали.
- Ні, ні, я просто піду... - Ні, ні, ні. Я наполягаю.
Запалюй цигарку.
Можна і мені?
Я думав, ти кинув палити.
Так. Вірно.
Дякую.
Дозволь мені тобі допомогти.
Прибережу свою на потім.
Гаразд.
- Напевно, я просто піду. - Добре. Слухай.
Ти віриш у другий шанс?
Авжеж. Думаю, кожний заслуговує на другий шанс.
Навіть ті, хто підглядають.
Ні, я не про це. Я про другий шанс у житті.
Наприклад, ти втратив все, що було для тебе важливим,
а потім в тебе з'явився шанс усе повернути.
Ти б скористався цим шансом?
- Чорт, аякже. - Так.
В мене подібна ситуація.
В мене є шанс все повернути.
Для цього мені достатньо тільки позбавитися від Скотта.
Що за...
Добре. Куди мені тебе покласти?
- Привіт. - З тобою все добре?
Я підвернув кляту ногу.
Боже мій.
- Добре, просто... Ось так. - Здається, я забився об щось.
Ідіот. Я був...
- Так, пропоную її підняти. - Я погнався за тими дітьми.
А потім перечепився ногою за коріння дерева.
Я зніму твій черевик.
- Треба подивитись... - Так.
- Ось так, добре. - Гаразд.
Ось тут. Тільки...
- Нормально? Було боляче? - Так.
- Все нормально. Нічого. - Добре, я лише подивлюся...
Не бачу, щоб...
Не бачу, щоб вона опухла, чи ще щось.
Треба просто дати їй відпочити, коли ти повернешся до готелю.
Так.
Ти точно її не зламав. Слава Богу.
Гадаю, якщо ти не будеш нею рухати, то вона...
Сподіваюся, все буде добре.
Але краще перестрахуватися і ще раз перевіритися у лікаря.
Знаєш...
ці підлітки здатні повернутися. Може краще мені залишитись?
Ні, це ж просто діти.
Не думаю, що мені загрожує справжня небезпека.
Як гадаєш?
Ні.
Не загрожує.
Мені треба почистити одяг.
- Так. - Я геть забруднився.
Мені шкода.
- Можеш дати мені черевик? - Так, я допоможу.
- Тримаєш? Ось. - Так. В мене...
- В мене є справи вранці. - Дозволь, я одягну тобі.
Так що все одно.
- Одягнув? - Так.
- Допоможеш піднятись? - Допомогти?
- Звичайно. - Так.
Ось так.
Добре, добре.
Ось, дозволь мені. Ходімо.
Так, добре. Іди повільно. Просто штовхай... Ось так.
Вітаю. Ви зателефонували Енні. Залиште ваше повідомлення.
Привіт.
Як себе почуваєш?
Ти приніс квіти моїй дружині?
Це дигіталіс.
Я не бачив цю квітку тут дуже дуже давно.
Ти в нормі?
Слухай, мені все відомо про тебе.
Про твої збитки, твоє банкротство,
чому ти продав нам будинок.
Тому,
забирайся до біса геть з моєї власності.
Енні.
Любий, я би приїхала і забрала тебе. Ти в нормі?
Що сталось?
Я тільки що стикнувся з Чарлі. Він ніс тобі квіти.
- У двері ніхто не стукав. - Він приходив сюди вчора вечором?
Він прийшов переконатись, що зі мною все гаразд.
Я думаю, що це він намагався збити мене на дорозі.
Вважаєш, Чарлі намагався тебе збити?
Так.
Зрозумій, він не той, хто ти думаєш.
Коли Майк прийшов вчора?
- Майк? - Так.
Майк не приходив сюди вчора.
Ні, ні, ні. Я послав Майка перевірити, як ти.
Він прямо з лікарні поїхав до тебе.
Любий, він тут не з'являвся.
Тобто ти була тут весь вечір вдвох з Чарлі?
- Він перевірив, що я в нормі. - Чому?
Він знав, що тебе немає. Приніс дещо поїсти.
На задньому дворі хтось був. Виявилось, що це були діти.
Я телефонувала тобі.
- Енні, подумай, що ти кажеш. - Я виставила його.
Звідки він знав? Звідки він знав, що мене немає?
Подумай про це. Звідки він знав?
Ця людина небезпечна. Розумієш?
- Чарлі дуже небезпечний. - Добре. Гаразд, любий. Я тобі вірю.
Якщо він знов з'явиться, просто...
Просто телефонуй в поліцію, гаразд?
- Просто телефонуй. - Добре.
Поліція Напи.
Добридень. Я би хотів отримати обмежувальний ордер.
Вітаю, це Майк Ренфро.
Залиште ваші ім'я та номер телефону після звукового сигналу.
Алло?
Так, мені потрібен м-р Скотт Ховард.
Це я.
М-р Ховард, дозвольте поцікавитись, чи відома вам інша адреса м-ра Пека,
тому що ми не можемо вручити йому ордер.
- Що? - Він не проживає у готелі «Роял».
Як таке можливо? Будь ласка, ви можете перевірити ще раз?
Вибачте. Ми продивились усі їх записи.
М-р Пек ніколи не зупинявся у цьому готелі.
- Браян. - Привіт, Скотт.
Скажи мені, чи чув ти щось від Майка?
Ніхто не чув і не бачив Майка.
А що стосовно Чарлі Пека, його дітей? Пощастило дізнатись щось про дітей?
На пошуки пішов тривалий час.
Інформації мало,
але мені вдалось отримати номер мобільного Ванесси Сміт.
Його дочку зовуть Кеседі. Я казав.
Звали. Вона змінила ім'я два роки тому.
Чекай.
Елен.
Вона померла від раку два роки тому.
Два роки тому?
Так.
Відправ мені її номер, гаразд? Наберу з машини.
Авжеж. Повідом мені, якщо почуєш щось від Майка.
- Слухаю? - Алло. Можу я...
Це Кеседі Пек?
- Хто ви? - Мене звуть Скотт Ховард.
Ми з дружиною придбали будинок, у якому ви виросли.
Я телефоную стосовно вашого батька, Чарльза Пека.
Алло?
Чорт забирай.
Добре.
Привіт.
Що ти робиш?
Я просто...
Я просто хотів побачитись з тобою віч-на-віч.
Здається, у нас ніколи не буде можливості побути наодинці.
Розумієш, тільки ми вдвох.
Чарлі, думаю тобі краще піти.
Я...
Я вибачаюсь,
я схибив.
Сталось дещо, чого я не передбачав.
Проте я все владнав, і...
Я лише хочу, щоб ти знала, що з цього моменту,
я все залагоджу.
Можливо, ти чула
деякі погані речі про мене.
Про нас.
Але це все брехуни.
І я хочу, щоб прямо зараз ти знала,
що все, що я роблю,
я роблю для тебе.
Для нас.
Я думаю, все буде гаразд.
Я...
Чому б нам... Чому б нам не поговорити про це пізніше?
Здається, я не дуже добре почуваюсь.
Я піднімусь нагору і полежу.
Так.
Може, тобі варто піти і дати мені трохи відпочити.
Подивись на мене. Я брудний. Піду помиюся.
Добре.
Якого біса?
Ні!
Енні!
Енні, зупинись!
Ей! Ходи сюди!
Енні!
- Кому ти телефонуєш? - Я вже повідомила Скотта.
- Поліція вже їде. - Схоже, це перший раз,
коли ти мені збрехала.
Відпусти!
Будь ласка, забирайся!
Гей!
Ні! Ні, будь ласка!
Ні!
Поцілуй мене. Поцілуй мене.
Що?
Алло?
Кеседі.
- Скажіть мені, що він помер. - Ні.
- Ні, він навіть дуже сповнений життя. - Тоді чого вам треба?
Справа в тому, що він постійно каже, що поїде у Флориду, аби жити з вами.
- У Флориду? - Так.
Я живу у штаті Мейн. Поїхала так далеко, як тільки могла.
Якщо мій батько з'явиться у мене на порозі,
я його вб'ю.
- Добре, але чому він каже нам... - Тому що він патологічний брехун...
та справжній монстр.
Він вбив мою маму
і зробив такий вигляд, наче це було самогубство.
Вона лише висловила погрозу, що подасть заяву на розлучення
та відсудить у нього будинок.
Будинок для нього головне.
Якщо ви опинитесь у нього на шляху, ваше життя в небезпеці.
Будь ласка, не телефонуйте мені більше.
Я кохаю тебе.
Це було визначено з самого початку.
Вітаю. Ви зателефонували Енні. Залиште ваше повідомлення.
Енні, слухай, це я.
Якщо Чарлі прийде, не впускай його. Я... просто не дозволяй йому зайти.
Зателефонуй у поліцію і мені гаразд? Гаразд? Чекаю, що ти зателефонуєш.
О, Енні.
Я зроблю тебе такою щасливою.
А коли мама щаслива, то усі щасливі.
Заберись від мене!
Енні?
О, ні. Енні!
Енні.
Що?
Це мій будинок!
Енні?
Я подбав про Скотта.
Енні.
Виходь.
Відкрий двері.
Енні, відкрий двері.
Відкрий двері!
Енні!
Відчепись від мене!
Ні!
Не сіпайся.
О, я кохаю тебе.
Відпусти.
Гаразд, гаразд.
З тобою все добре?
- Я в нормі. - Слава Богу!
Боже. Мені так шкода.
- Я кохаю тебе. - Я теж.
- З тобою все добре? - Так. А з тобою?
- Ти не постраждала? - Він вбив Майка.
- Він що? - Він вбив Майка.
Він увесь цей час жив під будинком.
Все добре. Все добре.
Ти повинна мені повірити. Сьогодні ми не помремо.
Йдіть геть з мого будинку!
Добре. Нам треба йти. Все добре.
Ходімо зі мною.
Ні!
Відбій!
Ну ж бо, бери телефон. Бери свій телефон.
Ти мене не застрелиш.
Ти не здатен мене застрелити, сцикун.
І знаєш чому?
Знаєш чому?
Тому що воно не заряджене.
Подивись у своїй кишені.
Швидше!
В тебе залишався ще один.
Я його взяв.
Телефонуй.
Телефонуй!
- Енні. - 911. Служба надзвичайних ситуацій.
Будь ласка. Потрібна поліція. Будинок 6741 на Арбоу Роад.
- Енні, дівчинка. - Що саме у вас трапилось?
Мій чоловік щойно застрелив злочинця, який вдерся до нас.
Енні.
Енні!
Ви не варті «Дигіталісу»!
Йди в пекло.
ВТОРГНЕННЯ
Переклад субтитрів: Іващенко Всеволод